Title: D'acord, però ara de debò... què és la ciència ciutadana?
Course: Ciència ciutadana i ODS > Section: Què és la Ciència Ciutadana?

Itinerari que gira al voltant de la definició de la ciència ciutadana (ara sí). Es recomana haver realitzat l'anterior itinerari com a introducció a aquest.

Però... què és la ciència ciutadana?

I tu m’ho preguntes? La ciència ciutadana ets tu.

Després de la introducció que hem vist a l'itinerari anterior (si no l'heu fet, a què espereu?), ens trobem en condicions d'abordar una tasca que sembla fàcil: Definir la ciència ciutadana.

La paternitat del terme la comparteixen Alan Irwin i Richard Bonney, amb alguns matisos. Alan Irwin, el 1995, parlava de ciència per a les persones i feta per les persones; mentre que Richard Bonney, el 1996, posava l’èmfasi tant en la participació com en el seu valor com a eina per promoure la comprensió pública de la ciència.

El 2019, més de 20 anys després de les primeres definicions, encara no existia consens sobre què s’ha de considerar o no ciència ciutadana, com va quedar palès al congrés internacional de ciència ciutadana que va tenir lloc durant la Bienal ciutat i ciència de Barcelona i com recull l’article Opinion: Toward an international definition of citizen science publicat als PNAS. En aquest article exposen el treball que estan realitzant per arribar a aquesta definició consensuada. En concret, empren 20 criteris diferents agrupats en 7 àrees d’avaluació:

1. Què NO és ciència ciutadana
2. Estàndards científics
3. Col·laboració
4. Ciència oberta
5. Comunicació
6. Ètica
7. Tractament de dades

Com es pot veure, la definició consensuada de la ciència ciutadana és una fita complexa que encara es percep com llunyana. De fet, mesos després d’aquell article, n’apareixia un altre que el discutia: The problem with delineating narrow criteria for citizen science. Es pot apreciar que és un debat que no sembla que es vagi a enllestir aviat (o potser sí i aquest contingut quedi desfasat).

Tria la definició

Quina serà la definició de Ciència ciutadana que adoptarem en aquest projecte?

- La ciència ciutadana és una recerca liderada per científics en què la ciutadania ajuda recollint dades.
Feedback: No exactament. Es tracta d'una definició que se'ns quedaria un pèl curta.
- La ciència ciutadana és una recerca liderada per la ciutadania en què els científics i científiques realitzen la part de recerca.
Feedback: La definició no és correcta. Tot seguit veurem com definirem nosaltres la Ciència ciutadana... igualment, potser t'aniria bé repassar l'itinerari anterior...
- La ciència ciutadana és la recerca científica que compta amb la implicació activa del públic no especialitzat
Feedback: Efectivament, emprarem aquesta definició més «oberta» de la ciència ciutadana.
- La ciència ciutadana és la recerca científica en què el públic no especialitzat contribueix recollint o analitzant dades seguint les indicacions dels científics/ques del projecte.
Feedback: No exactament. Tot i que aquesta definició s'ajusta a molts projectes de ciència ciutadana, ens queda una mica massa acotada per fer-la servir al nostre projecte.

Definició funcional

En aquest projecte seguirem la següent definició:

S’entendrà per ciència ciutadana la recerca científica que compta amb la implicació activa del públic no especialitzat partint de la base que qualsevol persona disposa de coneixement, eines i recursos que poden contribuir.

A més, es partirà de diferents punts a tenir en compte (adaptats principalment del Green Paper on Citizen Science for Europe):

- La ciutadania pot produir un coneixement científic fiable.
- La ciutadania contribuirà activament a la ciència
- La ciutadania participant adquireix nous aprenentatges i habilitat i, sobretot, una comprensió més profunda del treball científic d’una manera atractiva.
- Es genera un escenari obert i transdisciplinari.
- Condueix a una investigació més democràtica, participativa i reivindicativa.

Si canvieu «ciutadania» per «alumnat» ja teniu una adaptació vàlida per a l'aula

Els deu principis de la ciència ciutadana

Per saber-ne més: Deu principis de ciència ciutadana (ECSA)

1. Els projectes de ciència ciutadana involucren activament als ciutadans i ciutadanes en tasques científiques que generen un nou coneixement o una millor comprensió. Aquestes persones poden actuar com a contribuents, col·laboradors, o com a líders del projecte, assumint-ne un paper rellevant.
2. Els projectes de ciència ciutadana produeixen un resultat científic novell, per exemple responent a una pregunta de recerca o informant en accions de conservació, decisions de gestió o en política ambiental.
3. Tant els i les científiques professionals com els i les científiques ciutadanes es beneficien de la participació. Els beneficis poden incloure la publicació dels resultats de la recerca, oportunitats d'aprenentatge, gaudi personal, beneficis socials o satisfacció a través de la contribució a l'evidència científica que faci front als problemes locals, nacionals o internacionals, i a través d'això, tenir la capacitat potencial d'influir en decisions polítiques.
4. Els i les científiques ciutadanes poden, si ho desitgen, participar en múltiples etapes del procés científic. Això pot incloure el desenvolupament de la pregunta de recerca, el disseny del mètode, la recol·lecció i anàlisi de les dades, així com la comunicació dels resultats obtinguts.
5. Els i les científiques ciutadanes han de rebre informació del projecte en tot moment. Per exemple, com s'utilitzen les seves dades i quins resultats de recerca, polítics o socials s'esperen obtenir.
6. La ciència ciutadana representa un tipus d'investigació com qualsevol altre, amb les seves limitacions i biaixos que cal considerar i controlar. No obstant això, a diferència de les aproximacions tradicionals de recerca, la ciència ciutadana ofereix oportunitats per a una major participació pública i democratització de la ciència.
7. Les dades i meta-dades de projectes de ciència ciutadana haurien de ser públiques i a ser possible, els resultats s'haurien de publicar en un format d'accés obert. L'intercanvi de dades pot donar-se durant o després del projecte, llevat que hi hagi problemes de seguretat i/o privacitat que ho impedeixin.
8. Els i les científiques ciutadanes han d'estar reconeguts en els resultats i publicacions del projecte.
9. Els programes de ciència ciutadana s’han d'avaluar per la seva producció científica, la qualitat de les dades, l'experiència dels i les participants i l'abast de l'impacte social o polític.
10. Els líders de projectes de ciència ciutadana han de tenir en compte tant els aspectes legals i ètics com els drets d'autor, la propietat intel·lectual, els acords d'intercanvi de dades, la confidencialitat, l'atribució i l'impacte ambiental de llurs activitats.

Com pot contribuir la ciutadania?

Escriu en quines parts del procés científic creus que pot intervenir la ciutadania.

Pots abordar la pregunta, imaginant en quines parts del procés científic creus que podries participar.

Potser, primer, t'aniria bé reflexionar sobre com és aquest procés científic.

[Activitat sense retorn amb finalitat d'autoreflexió]

La NO recepta del procés científic

A la definició que ens servirà de marc general s’hi pot llegir «que compta amb la implicació activa del públic no especialitzat». Ens podem preguntar, on s’implica la ciutadania que hi participa? En quin moment del procés científic?

Podríem caure en la temptació de treballar amb l’esquema més estès de com funciona la recerca científica, esquema que a molts llibres de text es presenta com a mètode científic (pregunta, hipòtesi, experiment, dades i conclusions) i que constitueix una simplificació extrema de com funciona realment la ciència.

Esquema circular simplificat del «mètode científic» per Sarah Greenwood a Wikimedia Commons

Per a aquest projecte, NO seguirem aquesta «recepta» de pocs passos; treballarem, en canvi, a partir de l’esquema que proposa Berkeley a la seva imprescindible pàgina Understanding Science , concretament a l’apartat The real process of science .

Us recomanem visitar la pàgina de Berkeley per consultar l'esquema (per motius de llicència, no podem oferir-la en aquests continguts).

A la pàgina es pot observar com presenten el procés científic en un esquema circular amb quatre grans blocs interrelacionats:

- Explorar i descobrir
- Provar idees
- Beneficis
- Anàlisi comunitària i retorn

Passos del procés científics (segons Berkeley)

Dins de cadascun dels blocs de l'esquema de Berkeley, hi trobem diferents passos, de nou, enllaçats els uns als altres de manera no lineal (es pot consultar l’esquema en castellà):

Explorar i descobrir

- Entrades:
  - Noves tecnologies
  - Problemes pràctics
  - Curiositat
  - Motivació personal
  - Descobriments per casualitat
  - Observacions sorprenents
- Procés d’exploració i descobriment
  - Observar
  - Preguntar
  - Compartir resultats i idees
  - Inspirar-se
  - Analitzar treballs anteriors

Provar idees

- Recopilar dades
  - Hipòtesis
  - Observacions previstes
  - Resultats reals
- Interpretar les dades.
  - Donen suport a la hipòtesi
  - S’oposen a la hipòtesi
  - Inspiren noves hipòtesis
  - Inspiren la revisió de les suposicions inicials

Beneficis

- Desenvolupar tecnologia
- Tractar problemes socials
- Construir coneixement
- Informar a administracions i polítics
- Satisfer la curiositat
- Resoldre problemes diaris

Anàlisi comunitària i retorn

- Reacció i revisió entre iguals
- Rèplica
- Discussió
- Publicació
- Identificar noves preguntes
- Desenvolupar noves teories

Segons la definició més laxa que hem triat, serà un projecte de ciència ciutadana aquell en què la ciutadania participi en, com a mínim, un d’aquests punts (i podria arribar a participar en tots ells).

Destil·lació dels punts de Berkeley

Per simplificar, a l’hora de preparar els materials educatius, hem condensat tots els punts de l'esquema de Berkely en la següent llista:

Adaptació dels passos del procés científic (a partir de Berkeley)

- Curiositat i motivació
- Problemes pràctics i quotidians
- Realitzar observacions
- Fer-se preguntes
- Resultats: esperats i reals
- Hipòtesis: emetre, contrastar, noves
- Retorn i revisió
- Rèplica
- Noves idees i preguntes
- Construir una teoria
- Resposta a problemes socials
- Construir coneixement
- Influència política

Segons la definició més laxa que hem triat, serà un projecte de ciència ciutadana aquell en què la ciutadania participi en, com a mínim, un d’aquests punts (i podria arribar a participar en tots ells).

Finalment, val a dir que Berkeley posa a disposició un interactiu en què cada persona pot construir el seu propi camí dins aquest esquema. Un recurs molt interessant.

Dinàmiques de participació

A partir d’aquesta llista i d’altres reflexions, també hem treballat a partir d’una llista de dinàmiques en què pot participar la ciutadania:

Dinàmiques de participació en el procés científic

- Recollir dades
- Preparar enquestes
- Realitzar enquestes
- Analitzar enquestes
- Analitzar dades
- Generar demandes
- Enviar demandes
- Realitzar observacions
- Explicar la ciència
- Demandar recerques
- Recollir problemes
- Fer experiments i recollir dades

Tant aquesta llista com l'anterior ens han permès abordar la tasca de conceptualització de les diferents propostes del projecte.

Problema i participació

Recupereu el llistat de problemes del vostre entorn que heu fet en una activitat anterior i penseu com podríeu participar (o com podria participar el vostre alumnat) en cadascun dels següents punts:

- Curiositat i motivació
- Problemes pràctics i quotidians
- Realitzar observacions
- Fer-se preguntes
- Resultats: esperats i reals
- Hipòtesis: emetre, contrastar, noves
- Retorn i revisió
- Rèplica
- Noves idees i preguntes
- Construir una teoria
- Resposta a problemes socials
- Construir coneixement
- Influència política

[Activitat sense retorn, finalitat d'autoreflexió]

Recapitulem

S’entendrà per ciència ciutadana la recerca científica que compta amb la implicació activa del públic no especialitzat.

Aquesta participació es pot donar en un o més (o tots) dels diferents passos del procés científic:

- Curiositat i motivació. Podem recollir les preguntes del nostre alumnat sobre algun tema per després dissenyar una recerca científica a partir d'alguna d'aquestes inquietuds.
- Problemes pràctics i quotidians. Podem dissenyar enquestes per recollir quins problemes quotidians té l'alumnat o el seu entorn més immediat per després dissenyar una recerca científica a partir d'alguna d'aquestes inquietuds.
- Realitzar observacions. En l'exemple de la contaminació acústica, podem realitzar mesures per constatar si es tracta d'un problema que podrem abordar científicament.
- Fer-se preguntes. En el mateix cas, ens podem preguntar: Quan patim més soroll? Què produeix més soroll? Què podem fer per esmorteir el soroll? Com ens afecta el soroll? Qui pateix més el soroll?
- Resultats: esperats i reals. Un cop dissenyat l'experiment per mesurar la contaminació acústica, podem demanar a l'alumnat quins resultats creuen que obtindran. També, evidentment, poden participar activament en la presa de dades.
- Hipòtesis: emetre, contrastar, noves. Molt relacionat amb els punts anteriors. Per exemple podem emetre hipòtesis sobre què o qui produeix més soroll i contrastar-les.
- Retorn i revisió. Poden participar en l'anàlisi de resultats recollits tant per ells com per altres persones. Per exemple, poden ajudar a entendre alguns resultats referents al seu barri senzillament perquè hi viuen (i potser els investigadors són de fora).
- Rèplica. Poden repetir algun experiment bé sigui per comprovar que els resultats són replicables, bé sigui per obtenir resultats específics al seu entorn.
- Noves idees i preguntes. A partir dels resultats obtinguts, formular noves preguntes. Per exemple, si es constata que hi ha més soroll a certes hores, preguntar-se què ho provoca o si es podrien dur a terme accions per igualar el soroll de les diferents franges horàries.
- Construir una teoria. A partir dels resultats, formular una teoria que es pugui posar a prova amb un experiment. En el nostre exemple, simplificant, podríem formular la teoria que els vehicles pesants són els majors responsables del soroll de la ciutat. Per tant, si restringim el pas de vehicles pesants, reduiríem els nivells de soroll.
- Resposta a problemes socials. Proposar solucions a la contaminació acústica.
- Construir coneixement. Contribuir a difondre els resultats obtinguts. Fer campanyes de divulgació des del centre educatiu per a col·lectius concrets o la ciutadania en general. Accions de conscienciació dirigides, per exemple, a vehicles que fan molt de soroll (cotxes i motos trucades).
- Influència política. Transmetre els resultats a les administracions i pressionar per rebre resposta. Per exemple, per tallar els carrers del barri a vehicles pesants; per crear zones de vianants; etc.